Tyttärelleni MingXialle
Lontoo, kello 14.30
Hei, äiti.
Hei, kulta. Huonoja uutisia. Isäsi ennuste on huono.
Tule kotiin. - Käskikö isä soittaa?
Ei varsinaisesti.
Näimme vartin ajan viime kesänä. Meillä ei ollut puhuttavaa.
Hänen asuntonsa, tilinsä, yliopisto...
Siskosi on Australiassa. En selviä yksin.
Kysyn, pääseekö Gaëlle mukaan.
Lontoo, kello 14.35
Robert-kokoelmasta on myös Susan Scottin "White Sleep".
Lähtöhinta on 4000 puntaa.
Herra siellä takana, 4500.
4500.
5000 herra siinä keskellä. - 5000.
Hei, rakas.
Onko se vakavaa? - Pakko mennä kotiin.
Puhelintarjous 6000... - Ilmoitan herra Whitelle.
BARBAARIEN INVAASIO
Kristuksen ruumis. - Aamen.
Kristuksen ruumis. - Ei kiitos...
Ehtoollinen on tänne.
Kristuksen ruumis. - Aamen.
Kuinkas herra Desmarais voi? - En tiedä. En ole herra Desmarais.
Anteeksi. Tietokoneemme ovat sekaisin.
Constance Lazure. - Vaimoni Louise.
Tämä on kai rankkaa teille.
Potkaisin mieheni ulos 15 vuotta sitten.
On hän sairaalassa tai panemassa opiskelijoitaan...
Siitä on vuosia kun "panin" opiskelijaa.
Entä Raphaélle Metellus? - Hän oli Dominiquen opiskelija.
Olit hänen tutorinsa. "Polvillesi, suu auki."
Jatkan kierrostani. Hyvää päivänjatkoa. - Samoin.
Soitin Sébastienille. Hän tulee tänne.
Jaaha. - Etkö ole iloinen?
Voimme pelata hänen videopelejään. - Hän on vielä nuori.
Hän voisi lukea edes yhden kirjan. Minkä tahansa.
Onko se liikaa pyydetty?
Hän tienaa kuukaudessa enemmän kuin sinä vuodessa.
Kiitoksia. - Ei mitään, tilaa oli vielä.
Lento Belfastiin on maanantaina. - Pitää kai jäädä vielä.
Kultaseni!
Mahdat olla väsynyt. Lontoossa on varmaan aamuyö.
Mitä kuuluu, Gaëlle? - Hyvää, kiitos.
Päivää, herra. - Nuorimies.
Muistathan Gaëllen? - Gaëlle on unohtumaton.
Miten voit?
Eikö ole yksityishuoneita? - Onneksi en ole käytävällä.
Kukaan ei vastaa puheluihini.
Isä on tosi sairaana. Ota yhteyttä.
Ei näytä hyvältä.
Tarvitsisin PET-kuvauksen.
Positroniemissiokuvaus.
He voivat lähettää kuvat minulle.
PET tarkoittaa positroniemissiokuvausta.
Sherbrookissa on PET-laite, mutta sinne on vuoden jono.
Eikö hän lähde Burlingtoniin tänään? Siellä on laite -
mutta se on kallista. Kuvaus maksaa2000 dollaria.
Raha ei ole ongelma. - Olette onnekkaita.
Et kuunnellut ruumiini tarpeita.
En silti syytä... - Täytyy pukeutua.
Ambulanssi lähtee 10 minuutin päästä. - Ålä selittele.
Lähden sädehoitoon. - Ei!
Täällä ei ole uusimpia laitteita. - Ålä välttele minua.
Poikani Sébastien lähtee mukaan.
Tunsin tuon naisen kauan sitten.
En pystynyt tulemaan tänne yksin.
Ettekö ole käynyt täällä? - En koskaan.
Mutta tehän näette säännöllisesti.
Aina puolueettomalla maalla. Yleensä ravintoloissa.
Kävikö hän teidän luonanne? - Joskus.
Mutta te ette käynyt täällä?
En. Hän toi naisia tänne. Rakastajattariaan.
Ehkä löydämme jonkun pikkuhousut.
Hyvä, että Sébastien on isänsä kanssa.
Heidän täytyy jutella.
2,10 dollaria tynnyriltä.
Kriittinen piste 17,90 tynnyriltä. Yhteishinta21,70 tynnyriltä.
Lähetän meiliä.
Huomenta! Tervetuloa Amerikkaan.
Ylistys Herralle! - Halleluja.
Jouluna skannaus, pääsiäisenä hautaan.
Sain kuvat.
Ei hyvältä näytä. Ei ollenkaan.
Niinkö?
Täyttä varmuutta ei ole. Mutta virhemarginaali on häviävän pieni.
Onko hänellä kipuja?
En tiedä. Ehkä.
Toisit hänet tänne. Ainakaan isäsi ei kärsisi.
Sen voin taata. - Mietin asiaa.
Olen pahoillani. - Kiitos.
Baltimore ei ole kaukana.
En lähde maanpakoon. - Etkö tahtoisi omaa huonetta-
omaa vessaa ja CD: Itä? - Mikä on CD?
Niillä voi kuunnella musiikkia. Niitä on sivistyneessä maailmassa.
Arvaa, mitä se maksaisi? - Minä hoidan sen.
En tuntisi ketään. - Mennään huomenna.
En lähde Jenkkeihin jonkun muhamettilaisen tapettavaksi.
Itsehän kannatin yksityistämistä... - Vain ääliö ei muuttaisi mieltään.
Tahdon olla ystävieni seurassa. - Ja missä he ovat?
Dominique on matkoilla...
Täällä oli vain se tämänaamuinen sekopää.
Kuka? - Ei sillä väliä.
Itkuinen, pyörivät silmät.
Kuka? - Marlène Dupire.
Et kai maannut hänen kanssaan? Hänhän on täysin seonnut.
Tuhosit perheesi irtosuhteilla. - En ole tuhonnut mitään!
Pilasit äidin elämän, minun nuoruuteni, Sylvainen...
Onko minun syyni, että tyttö epäonnistui?
Hän purjehtii ympäri maailmaa. Kyllä se maalaisyliopiston voittaa.
Tyhmä sinä olet, miljoonistasi huolimatta.
Minun ei käy kuten sinun. Tulin pelkästään äidin vuoksi.
Hänhän minut kasvatti, et sinä.
Eikö sinun pitänyt lähteä Hongkongiin?
En tarvitse sinua hetkeäkään. Painu helvettiin!
Haista paska! - Painu helvettiin!
Me palaamme Lontooseen. - Et sinä voi.
Hän kieltäytyi huippusairaalasta.
Isä ei ikinä muutu.
Aiotteko hankkia lapsia? - Totta kai.
Vain vanhemmat voivat ymmärtää.
Isäsi vaihtoi vaippojasi useammin kuin minä.
Soitti opettajillesi joka kuukausi.
Hän tahtoi että pärjäät.
Sinulla oli 3-vuotiaana aivokalvontulehdus.
Hän piti sinua sylissään 48 tuntia, eikä nukkunut lainkaan.
Piti kuoleman loitolla.
Et muista sitä.
Mitä tässä pitäisi tehdä?
Etsi hänen ystävänsä, hanki hänelle mukava huone.
Sen pitäisi olla helppoa.
Ministeriö kieltää sairaalan vaihdon. Hän joutuisi vain käytävälle.
Alakertahan on tyhjä. - Jo toista vuotta.
Jos hän menisi sinne? - Sopii yrittää.
Kysy hallintaosastolta. Onnea.
Minä menen nyt.
Teillä on huolehtivainen poika. - Niinkö?
Monenko lapset käyvät täällä?
Olen täällä joka päivä, minä näen.
Omani eivät ikinä käy.
Entä oma isänne? Kuoliko hän sairaalaan?
Lopulta. - Kävittekö katsomassa häntä?
Hän oli Chicoutimissa, minä Montrealissa.
Ja te tulitte Englannista asti?
Ovatko Chicoutimi ja Englanti muka sama asia?
Paina Endiä viestin loputtua.
Se on vaikeaa, mutta yritä keskittyä.
Hei, isä. Olen Tyynellämerellä.
Purjehdimme Sydneystä Uuteen-Kaledoniaan -
sitten Pääsiäissaarelle ja Valparaisoon.
Lähetän sinulle terveellistä meri-ilmaa.
Lopetan nyt. Tämä on tosi kallista.
Paljon suukkoja. Hei sitten.
Lennätkö Stavangeriin tänään?
Selvä. Järjestä 2000 päivää kohti, varmuuden vuoksi.
Tee meille 24,5:n tilaus. Ehdit vielä hyvinkin.
Odotatko hetken?
Kulkulupa? - Rouva Pelletier? Olen Lontoon Lloyd'sista.
Ettekö saanut kulkulupaa? - En.
Ajattele tätä. Jos markkinat paranevat, sinulle jää vielä 8000.
Viimeinen ovi oikealla. Muistakaa kulkulupa ensi kerralla.
Ilmoitan Lontooseen. Terve.
Päivää. Pauline Joncas-Pelletier.
Istuutukaa.
Olette siis Lontoon Lloyd'sista.
Valehtelin, että pääsen sisään.
Isäni pitää siirtää sinne tyhjään kerrokseen.
Haluan hänelle mukavammat oltavat.
Loistavaa!
Me haluammekin omaisten osallistuvan hoitoon.
Valitettavasti infrastruktuuri- resurssit ovat rajatut.
Ne jakaa ministeriö.
Emme voi kohdistaa vastetta yksittäisten edunsaajien mukaan.
Henkilökuntamme on... - Valmistelin kansion.
Resurssimme allokoidaan diagnostisten tunnuslukujen mukaan -
jotka on määritetty tutkimuksissa.
Naurettavaa. Emme elä missään kehitysmaassa.
Pohtikaa asiaa.
Vaikka me sulkisimme silmämme, liitolta pitäisi saada suostumus.
Ja se on hankalaa. - Minä huolehdin heistä.
Kansio päivitetään viikoittain. Huomiseen. Kiitokset.
Tyhjässä kerroksessa on huone. Tahdon näyttää sen.
Palaan hetken päästä.
Ottakaa seuraava hissi.
Tahdon huoneen tästä kerroksesta.
Mitään ei tapahdu ilman liiton lupaa.
Liitto määrää aivan kaikesta. - Siksi tulinkin puheillenne.
Täällä pitäisi maalata ja pestä lattia.
Hetkinen. Puhutte nyt ylitöistä.
Minun mieheni eivät... - Maksan käteisellä.
Käteisellä. - Niin. Yksi maalari.
Kaksi.
Kuusi tuntia.
Kahdeksan.
Entä tuntipalkka?
40 dollaria. - 35.
Tahdon sängyn, verhot, tuoleja... - Emme hoida sellaisia juttuja.
Palkatkaa miehet ja valvokaa töitä. Veloittakaa työstä kohtuupalkkio.
Kohtuu... - Sanotaanko 25%.
Tässä alkuun 2500 dollaria. Maksan joka toinen päivä.
Missä kannettavani on?
Mikä? - Tietokoneeni.
Lattialla. - Ei ole.
Pakko sen on olla. - Ei näy.
Sanoin että lattialla, ei kaapissa. En ole hullu. - Sitä ei näy.
Sitten joku on vohkinut sen.
Kuka? - En minä tiedä.
Mistä saan kaikki meilini?
Norjan diilistä ei ole edes varmuuskopiota.
Tiedätkö, mitä teen työkseni? - En. Et ole kertonut.
Miksi kertoisin? Et kuuntele kuitenkaan.
Kuolleita oli noin 3000. Historiallisesti määrä on mitätön.
Esimerkiksi Yhdysvalloissa-
Gettysburgin taistelussa kuoli 50000.
Merkittävää on se, että isku tehtiin imperiumin sydämeen.
Aiempien konfliktien yhteydessä-
kuten Koreassa, Vietnamissa ja Persianlahdella-
imperiumi onnistui pitämään barbaarit kaukana rajoistaan.
Näin ajateltuna monet voivat muistaa tämän syyskuisen päivän 2001 -
suuren barbaarien hyökkäyksen alkusoittona.
Kiitos, Alain Lussier.
Anteeksi. Tietokoneeni varastettiin. - Niinkö? Täyttäkää tämä.
Mikä tämä on? - Se on poliisia varten.
Nämä on jätetty tällä viikolla.
Eikö poliisi tutki niitä? - Ei. Vain väkivaltatapaukset.
Viime viikolla nainen raiskattiin, joten poliisi tuli tänne.
Muutenhan he olisivat täällä jatkuvasti.
Nukkuvat potilaat on helppo ryöstää.
Liitto taas suojelee työntekijöitä.
Emme voi mitään.
Ronald?
Miten voin auttaa? - Tietokoneeni katosi.
Ehkä isäni huoneesta. Jos joku sattuisi löytämään sen...
Voimme kysellä, mutten takaa mitään.
Jos sattuisi niin. - Aivan. Katsotaan.
Kiitos vain.
Haloo? Puhelimessa.
Tietysti muistan sinut, Sébastien.
Miten voit?
Siitä on kauan.
Hän on hyvin sairas.
Hän on yksin, äitiä lukuun ottamatta.
Tiesin että hän on sairas, mutta...
En pahemmin käy Montrealissa.
Onko hän yhä sairaalassa?
Tarvitsen sinua nyt, Pierre.
Koulut alkavat pian ja päivähoito on järjestämättä.
Sellaista tämä elämä on.
Hyvä on, yritän järjestää lennot.
Elämme siis hirvittäviä aikoja?
Ajat eivät ole lainkaan hirveät.
1900-luku ei ollut kovinkaan verinen.
Sodissa kuoli sata miljoonaa ihmistä.
10 miljoonaa menehtyi Venäjän vankileireillä.
Kiinan leireistä ei tiedetä, mutta sanotaan 20 miljoonaa.
Yhteensä vain noin 135 miljoonaa.
1500-luvulla espanjalaiset ja portugalilaiset teurastivat -
ilman pommin pommia 150 miljoonaa Etelä-Amerikan intiaania.
Kirveillä! Siinä sitä riitti työtä, sisar.
Kirkko auttoi, mutta saavutus se oli silti.
Sitten hollantilaiset, englantilaiset, ranskalaiset -
ja amerikkalaiset itse lahtasivat 50 miljoonaa lisää.
Yhteensä 200 miljoonaa kuollutta!
Historian suurin verilöyly tapahtui täällä.
Eikä pienintäkään muistomerkkiä.
Lhmiskunnan historia on kauhujen historiaa.
Kuulin muutaman vuoden takaisesta heroiinitutkimuksesta.
Selvitän, jatkuuko se vielä.
Heroiini on 800% morfiinia tehokkaampaa.
Ero on valtava. - Selvä. Kiitos.
Yritä levätä vähän. - Lepään. Hyvää yötä.
Päivää, sisar. - Kappas vain. Tunnetteko pääministerin tai jotain?
Hänen poikansa välittää. - Tiedän. Vanha hölmö ei ymmärrä kiittää.
Poikani on puritaaninen kapitalisti.
Minä olen sensuelli sosialisti. - "Sensuelli" ei riitä.
Rivo! - Irstas! - Eläimellinen! - Rietas! - Pervo!
Miten voit, himokas synnintekijä? - Paremmin!
Anna suukko, himokas käärme.
Palasit siis? - Eilen.
Mitäs Alaskaan? - Kaunista ja kylmää, ihan kuin minä.
Upea miniäni, sankarillinen vaimoni ja kaksi kauneinta rakastajatartani.
Voin kuolla rauhassa. - Korvennutte helvetin liekeissä.
Enkä yksin. Noilla ei ole hätää, mutta nuo pervot palavat kanssani.
Ja te soitatte pilvenreunalla harppua kärttyisän puolalaispaavin -
ja äiti Teresan, niljakkaan albanialaisen, välissä.
Pyydän anteeksi, sairaus vaikuttaa jo aivoihin...
Se on etnologinen tosiasia, Louise.
Albaanit ovat usein niljakkaita ja puolalaiset aina kärttyisiä.
"Puolan kärsimykset ovat todiste Jumalan olemassaolosta."
Päivää. Tahtoisin puhua jonkun huumepoliisin kanssa.
Käykää istumaan.
Come stai, sinä sika? - Mitä sinä täällä, vanha hintti?
Rooma, Milano, Toronto, Montreal...
Tässä on Alessandro.
Olemme kuulleet sinusta paljon.
Gilles Levac. Parini, Kim Delgado.
Käykää istumaan. - Kiitos.
Isäni on sairaalassa täällä Montrealissa.
Hoito on surkeaa, ja hänellä on kipuja.
Lääkäriystäväni suositteli heroiinia.
Tiedän huumeista hyvin vähän. Poltin maria opiskeluaikoina.
Poliisi tietää, missä huumeita myydään.
Toivoin että kertoisitte, mistä saisin hyvälaatuista heroiinia.
Mielenkiintoista, mutta...
Työmme on pidättää diilereitä, eikä auttaa mahdollisia asiakkaita.
Yritän vain toimia fiksusti ja säästää aikaa.
En tahdo nähdä otsikoita tyyliin:
"Poliisi auttoi toimittajaa ostamaan huumeita."
Ymmärrän, mutta en ole... - Emme halua päätyä liikenteenohjaajiksi.
Vannon, etten ole toimittaja. - Miksi uskoisin?
Olen meklari MacDougall Deutschilla. Se on helppo tarkistaa.
Käyntikortteja voi väärentää.
Anteeksi, että häiritsin.
Täytyy kysellä diskoista.
Citrouillardin perhe!
Ei voi olla totta, Claude! Miten voit?
Ennen heroiinia käyttivät rikkaat. Nykyään se on halpaa.
Se on muusikkojen huume. Ja runoilijoiden...
Tarkoitatteko että pitää kysellä jostain...? - En tarkoita mitään.
Siteeraan vain lehdistöä. - Selvä.
Mitä sinä oikein teet?
Kultaseni, olen johtajana kanadalaisessa instituutissa-
Roomassa.
Entä mitä tekee Kanadalainen instituutti -
Roomassa?
Olemme kulttuuriedustajisto, joka auttaa kanadalaisia opiskelijoita-
Roomassa.
Onko Roomassa paljonkin kanadalaisia opiskelijoita.
Muutama.
Miksi kysyt?
Meitä kiinnostaa, miten verorahojamme tuhlataan.
Toimintamme on vaatimatonta. Johtajan asunto maksetaan.
Piazza Borgese. - Olette aina tervetulleita kylään.
Eivätkö säästöt koske teitä? - Se on mahdotonta.
Instituutti on haudattu ulkoministeriön budjettiviidakkoon.
Ministerikään ei tiedä meistä.
Ketä panemalla saa tuollaisen työn?
Ne, joita minä panin, olisivat sokeita suloillesi -
niin runsaat kuin ne ovatkin.
Monet pitävät runsaudesta. - Ei ulkoministeriössä.
Tämäkö se on?
Löysikö joku sen jostain? - Löysi.
Hänelle täytyy saada heroiinia. Tarvitsen yhteyshenkilön.
Olen ollut liian kauan poissa.
Minä nuuskin vain vauvatalkkia.
Voin kysyä tyttäreltäni Nathalielta.
En lupaa mitään. Kuulen hänestä harvoin.
Hei, kulta. Åiti täällä. Diane.
Minulla on ikävä sinua.
Kuule... Muistatko Sébastienin, ystäväni Rémyn pojan?
Te olitte leikkikavereita.
Hän tahtoisi tavata sinut.
Voit soittaa milloin vain.
Annan hänen numeronsa.
Meidän pitää ehtiä kauppaan. Tarvitsemme tonneittain vaippoja.
Lapset tulevat kalliiksi.
Miksi kehitysmaissa yleensä on lapsia?
Typerästi sanottu. Voi opiskelijaparkojasi.
Hankitko kirjan, jota suosittelin? - Minkä?
Swami Rapudanthran "Paraneminen".
En ole ehtinyt. - Annan omani. Ruumis on osa mieltä.
Sairaus alkaa ja päättyy mielessä. Sanon aina Pierrelle niin.
Täytyy mennä. - Nähdään pian.
Miten vanha tyttö on? - Hänen rintansa ovat isommat kuin aivot.
Lopeta. - Totta se on. Rinnat tarvitsevat niin paljon verta-
että aivot surkastuvat. - Ei mitään letkautuksia, kiitos.
Lapsemme muuttivat elämäni.
Ja hänen tarvitsee vain hipaista kättäni -
ja saan kivikovan stondiksen. Tässä iässä se on taivaan lahja.
Nathalie?
En ollut tuntea sinua. Tule.
Onko sinulla kokopäivätyö?
Mitä teet? - Olen oikolukija.
Jollekin kustantajalleko?
Boréalille. - Sinulla on siis joustavat työajat.
Voisin maksaa kamasi, samoin kuin isäni käyttämän -
sekä palkkaa ajastasi.
Ruskeaa vai valkoista? - Ei hajuakaan.
Poltettuna vai suoneen? - Luotan sinuun.
Sinun ei pitäisi. - Miksei?
Nisteihin ei pidä luottaa.
Heillä on tapana valehdella.
Se on tässä.
Paljonko? - 500.
Aika kylmä.
Tyttö on täysin viaton. Hän tekee minulle palveluksen.
Pidättäkää minut, mutta antakaa hänen olla. - Pidättääkö pitäisi?
Pidättekö minua typeryksenä? - En toki.
Löysitte Olivierin kahdessa päivässä.
Olivierin? - Hän on diileri.
Miksette pidätä häntä? - Pitäisikö kaikki pidättää?
Tunnistatteko hänet? - Hän on Michel Richer, biologi.
Ettekö pidätä valmistajia?
Koko ajan. Kesti kolme vuotta, että saimme iranilaiset kiinni.
Sitten tulivat irakilaiset.
Tai libanonilaiset, turkkilaiset tai italialaiset.
Kysyntää on liikaa. Varsinainen invaasio.
Mitä teette täällä juuri nyt?
Työtäni. - Ymmärrän.
Pidän yllä rauhaa.
Kala käy koukkuun Zampinon lammella.
Aika lähteä kalaan.
Mitä opiskelitte?
Miksi? - Olen utelias.
Rikostiedettä ja psykologiaa. Entä itse?
Matematiikkaa ja taloustiedettä.
Olkaa varovainen. - Samoin.
Etkö muista minua? - En.
Olin äitisi läheinen ystävä.
Siis naitte hänen kanssaan. - Teimme me muutakin.
Olitteko naimisissa? - Olin.
Ukkomiehet lähtivät ennen aamua.
Näin heidät, jos heräsin yöllä.
Lapsesta se kai tuntui kurjalta.
Me puhuimme seksuaalisesta vapautumisesta.
Mitä se on? - Heroiinia.
Sitähän tehdään oopiumista.
Se on morfiinia ja kemikaaleja.
Pistätkö tuota suoneen? - Aloitetaan polttamalla.
Aika uskomatonta, että...
Ålkää puhuko. Yrittäkää keskittyä.
Ensimmäinen kerta on paras. Sitä jää ikävöimään.
Se on "lohikäärmeellä ratsastusta".
Huomenta.
Täällä haisee. Tupakoitteko? - En. Poltin kynttilää ja meditoin.
Missä tippa on? - Tohtori Lévesque poisti sen.
Huomenta, tohtorit.
Vetäkää henkeä.
Sattuuko tänne? - Kyllä.
Entä tänne? - Sinnekin sattuu.
Onko kipu sietämätöntä? - Ei!
Teillä on mieli korkealla. - Korkeammalla ei voisi olla.
Miten nukuitte? - Kuin tukki.
Sitten ei taida olla tarpeen määrätä kipulääkkeitä.
Unohtakaa ne. - Loistavaa.
Potilaan on parasta säilyttää selväjärkisyys.
Aion pysyä selväjärkisenä loppuun saakka.
Loistavaa, Parenteau. - Kiitos, tohtori Dubé.
Minä en ole Dubé. - Sehän sattui. Minäkään en ole Parenteau.
Kuka hän on?
Kaikki alkoi Maria Gorettista.
Aivan. Siitä joka sanoi ei. - Kuka hän oli?
Portugalilainen maalaistyttö. - Gorettiko portugalilainen?
Oliko hän italialainen? - Nettunosta.
Portugali on yhtä kuin Fatima, ilmestykset, neitsyt ja paimenet.
Fatiman salaisuus. - Jonka vain paavi sai kuulla.
Voi sitä 60-luvun Kanadaa! - Niin me silloin ajattelimme.
Maria Gorettista tehtiin elokuvakin.
Kuka häntä esitti? - En muista enää.
Ines Orsini.
Kuolematon Ines Orsini! Miten saatoin unohtaa?
Näin sen koulussa Padovassa. - Jesuiittojen kanssa Brébeufissä.
Chicoutimin seminaarissa.
Elokuvan alussa kuolematon Ines Orsini -
oli peitettynä päästä varpaisiin.
Yhdessä kohtaa vihjattiin pahan raiskaajan viheliäisestä-
eläimellisestä himosta.
Maria kastelee varpaansa meressä.
Ylevästi mutta vaatimattomasti hän nostaa helmojaan...
Ines Orsinin reidet! - Minäkin muistan ne.
Miten paljon valutinkaan spermaa unelmoidessani hänen reisistään.
Ai siksi joki tulvi yli äyräiden.
Nukahdin unelmoiden Ines Orsinista. Kunnes eräänä päivänä-
Françoise Hardy oli tv: Ssä ja lauloi pojista ja tytöistä.
Orsinin ylevyys unohtui oitis. - Ja Maria Goretti -
oli yksin, hylättynä. Se on naisen kohtalo.
Makasin pitkään Françoise Hardyn kanssa.
Sitten löysin Julie Christien. Suhteemme kesti puoli vuotta-
kunnes tapasin tennistähti Chris Evertin -
jonka jätin upean Karen Kainin vuoksi -
joka tanssi Carmenissa Marseillessa.
Olen koko ikäni mennyt sänkyyn upeiden naisten kanssa.
Eräänä aamuna tajusin, että olin nukahtanut Karibian unelmiin.
Olin vanha. Naiset hylkäsivät uneni.
En ole unelmoinut miehistä aikoihin.
Selvä. Soitellaan taas.
Mitä sinä oikeastaan teet?
Olet norjalaisen öljyfirman pomo.
Olet ostanut öljykentän konkurssikypsältä yritykseltä.
Tuotat öljyä 7 dollaria tynnyriltä.
Miten vältät hinnan heilahdukset?
En tiedä. - Pyydät minua tekemään swapin.
Mitä se tarkoittaa? - Pankkini maksaa kiinteän hinnan.
Minulle maksat markkinahinnan.
Sovit kiinteän öljynmyyntihinnan tietylle ajanjaksolle.
Minä siis hallitsen talousriskejä.
Oletko hyvä työssäsi?
Aika hyvä.
Voimmeko pysähtyä järvellä?
Kai se käy.
Tahtoisin nähdä järven taas.
Valmistuin Berkeleystä kahden Pulitzer-voittajan kanssa.
He eivät olleet minua parempia, mutta he olivat amerikkalaisia.
Tulin takaisin tänne, aloin opettaa ja menin naimisiin.
Ja sitten... ei mitään.
Naisesi pitivät sinut kiireisenä. - Se oli vaatimatonta elämää.
Minulta puuttui ylellisyyttä.
Kävin säälittävissä tapaamisissa kylmissä kämpissä.
Minut vaihdettiin harjoittelijaan. Dekaani ei edes hyvästellyt.
Vähäisin sihteerikin saa kakkua äitiyslomalle jäädessään.
Hyvät naiset ja herrat, en opeta koko lukukautta terveyssyistä.
Neiti Raphaëlle Metellus tulee tilalleni.
Vaikuttaako tämä palautuspäiviin?
Ei. Tenttipäivät pysyvät samoina.
Onko muita kysymyksiä?
Lykkyä tykö. - Kiitos.
Kuten muistatte, vuoden 1840 vaalit olivat myrskyisät.
Whigit -
joka oli silloin uusi puolue, yhdistivät neljä valitsijakuntaa.
Ensinnäkin kansallisrepublikaanit...
Irina on kotona. Lähden ulos.
Sinulleko Nathalie ostaa?
Hän on ystävä.
Voisimme käydä kauppaa ilman välikäsiä.
Tämä on vain väliaikaista.
Kuten kaikki elämässä.
Samassa joessa ei voi uida kahdesti. Kuten sanoi...
No, tiedät kyllä.
Nathalieen ei voi luottaa. Hän pettää sinut.
Se nähdään sitten.
Tiedät, missä asun. - Selvä.
Mitä sinä täällä teet? - Odotin sinua.
Ajattelen sinua jatkuvasti. - Niinhän sinä sanot.
Kuvittelen sinut vuotamassa verta jollain kujalla tai huumeluolassa.
Pelkään jatkuvasti. Se on sietämätöntä.
Kuvittelet liikoja.
Tämä ei voi jatkua näin.
Tiedän sen paremmin kuin sinä. Et voi auttaa minua.
Syyllisyys tappaa minut.
Se ei muuta mitään. Tämä on turhaa.
Et taida välittää elämisestä.
Enpä juuri.
Olin samanlainen tuon ikäisenä. Valmis kuolemaan milloin vain.
Siksi nuoret ovat hyviä marttyyreja.
Kumma kyllä elämästä alkaa pitää-
mitä pidemmälle vähennyslasku etenee.
Kun tajuaa, ettei laskettavaa ole...
Kun ostaa viimeisen autonsa.
Tekee viimeisen reissun Genovaan tai Barcelonaan...
En elä niin kauan. - Kuka sen tietää?
Yliannostus on aika yleistä.
Ei sitä koskaan tiedä. Ehkä elätkin tosi vanhaksi.
Jos mennyttä ei voi tulkita, miten tietää tulevastakaan?
Kukaan ei tiedä kohtaloaan.
Paitsi että minä tiedän.
Pelottaako teitä? - Kyllä. Rakastin elämää niin paljon.
Mitä te rakastitte? - Kaikkea.
Viiniä, kirjoja, musiikkia ja ennen kaikkea naisia.
Heidän tuoksuaan, suutaan, pehmeää ihoaan.
Oliko heitä paljon? - Oli.
Eivätkö naiset jo tunnu samalta? - Vähän.
En koskaan kyllästynyt heihin.
Olette yhä viettelijä. - En enää. Se ei iän myötä ole enää sama asia.
Nautitteko yhä viinistä?
En voi. Maksani on huonossa kunnossa.
Kävittekö paikoissa, joista unelmoitte?
Joka paikka on täynnä turisteja.
Ette te nykyhetkessä roiku kiinni, vaan menneessä.
Se elämä on jo kuollut. - Voi olla.
Onko Gaëlle? - Puhelimessa.
Täällä Malcolm White.
Montrealin arkkihiippakunnalla, siis katolisella-
on paljon uskonnollista taidetta.
Esineitä on varastokaupalla.
Kello on täällä 5.30 aamulla.
Hyvänen aika! Niinpä tietenkin. Anteeksi.
Soitan teille myöhemmin.
Odotin ummehtunutta antiikki- kauppiasta, en lumoavaa neitoa.
En ole mikään asiantuntija.
Kerran kaikki täällä olivat katolilaisia-
kuten Espanjassa ja Irlannissa.
Tarkalleen vuonna 1966 kirkot tyhjenivät parissa kuukaudessa.
Kukaan ei ole selittänyt sitä outoa ilmiötä.
Emme keksi käyttöä näille esineille.
Päättäjät tahtovat tietää, onko näillä mitään arvoa.
Kaupallista arvoa? - Niin.
Onko teillä ranskalaisia ehtoolliskalkkeja 1700-luvulta?
Amerikkalaiset ostivat kaikki. Muutama löytyy museoista.
Näillä on varmasti suurta arvoa kollektiiviselle muistille.
Mutta saisiko mitään myytyä? - Kansainvälisillä markkinoilla?
Rehellisesti sanoen en usko.
Kaikki tämä on siis täysin arvotonta.
Saatan teidät ulos.
Se, että teidän paavinne Pius Xll istui Vatikaanissa-
kun Primo Levi vietiin Auschwitziin, ei ole surullista.
Se on halpamaista ja raadollista!
Jos historia on tosiaan vain sarja hirveitä rikoksia-
jonkun täytyy antaa meille anteeksi.
Niin minä uskon.
Kadehdin teitä.
Olisinpa edes julkaissut jotain.
Ettekö kirjoittanut mitään? - Pari artikkelia, en mitään ihmeempää.
Mitä te teette?
Mitä teette? - Tämä häiritsee minua.
Mitä olisitte halunnut kirjoittaa?
"Vankileirien saariston". "Jaksollisen järjestelmän".
Olisitteko pystynyt samaan? - En ikinä.
Jokaisen täytyy yrittää menestyä edes oman mittapuunsa mukaan.
Pitäisi yrittää parhaansa. Silloin saa kuolla rauhassa.
Minä olen epäonnistunut. - Ainakin olette tietoinen asiasta.
Monet proffat ovat sietämättömän omahyväisiä.
En tunne tytärtänne, mutta Sébastien ainakin on onnistunut.
Ei minun ansiostani. - Ette voi tietää sitä.
Ajattelimme pistäytyä. - Kaikki kyselevät vointianne.
Tuskin ihan kaikki. - Voisitte yllättyä.
Eipä se näkynyt viimeisellä luennollani.
Emme tienneet. - Aivan. Nyt kun olette poissa...
Huomaamme eron.
Olen aidosti liikuttunut.
Pitää tästä mennä.
Meillä on Robyn luento neljältä. - Menkäähän sitten.
Hyvää jatkoa. - Kiitos.
Ålkää luovuttako. - En.
Johan oli. - Yllättävää.
Lukutaidottomia mutta mukavia.
Ei ole heidän syynsä, että kukaan ei opeta heitä.
Tästä hinnasta tulemme milloin vain.
En tahdo rahaa.
Niin oli sovittu. - Ei, kiitos.
Haluatteko hänen rahansa? - Okei.
Menemme naimisiin ensi kesänä, vanhempieni luona Ranskassa.
Siellä on kaunis kappeli.
Louise ja minä menimme naimisiin -
harmaana helmikuun päivänä synkässä lähiössä.
Tahdoimme maata yhdessä rauhassa sukulaisilta.
Minä tahdon naimisiin Loiren rannalla.
Puoli vuotta myöhemmin aloin pettää Louisea.
Aika pian. - Niinpä.
Kun tapasin Sébastienin, sanoin että olen hänen kanssaan ikuisesti.
Toivon vuoksesi, että se kestää.
Koska rakkaushan on... - Ei "rakkaus".
Åiti ja isä höpöttivät rakkaudesta.
"Rakastan liikaa. Rakastan yhä. En rakasta enää."
Elämää ei rakenneta millekään popin filosofialle.
"Rakkaus riittää", "Alä jätä minua". Naurettavaa.
Vanhempani erosivat, kun olin 3-vuotias.
Isä kävi sunnuntailounaalla monta vuotta sen jälkeenkin.
Puoli tuntia ennen hänen lähtöään tapasin kadota.
Makasin hänen autonsa edessä, ettei hän voisi lähteä.
Minun lapseni eivät tule kokemaan samaa.
Yölliset iloni takaa nykyään valtava digi-tv sänkyni päädyssä.
Ei enää käpristyneitä varpaita?
Ei. Olen katsellut kattoa kyllikseni. - Eikö enää ikinä?
Suljin putiikin, luovuin aseista ja ripustin luistimeni naulaan.
Meilläkin on hiljaisempaa kuin ennen.
Viikot hän on Bolognassa, minä Roomassa.
Jää vain viikonloput...
Vaimoni nukkuu lasten kanssa.
Sehän on hyvä. Voit lukea Tocquevillesi uudelleen.
2000 sivua raamattupaperilla.
Mies sivistyy, mutta eturauhanen vain paisuu.
Minä nautin siitä yhä runsain mitoin.
Maalla on eräs cowboy, joka...
Mikä? Oletko cowboyn kanssa nykyään?
Kyllä. Hän nytkyttää puskaani kerran viikossa.
Nytkyttää puskaasi! - Niin, tosin meillä oli riitaa.
En ymmärrä miehiä. Vuosikausia tapailin raukkoja-
jotka halusivat paeta tyydytettyään tarpeensa.
Sanoin kohteliaisuutena cowboylleni, että onneksi -
tässä iässä on seksiä. Hän suuttui. Hän ei tahdo olla seksiobjekti -
ja puhui maskuliinisuudestaan. - Sehän meitä miellyttää.
Hän puhui poissaolevasta isästään ja feminiinisestä puolestaan.
Se oli sietämätöntä.
Viimeksi minua kiinnostaa joku lerppakullinen hempeilijä.
Tahdon raivokasta seksiä. Siinä kaikki.
Minussa on hempeyttä ja älyä kahdenkin edestä.
Hieronta?
Että haluaako hän hieronnan? Kumartaako muslimi Mekkaan päin?
Halajaako karmeliitta ehtoolliselle?
Taidatte olla täällä ensimmäistä kertaa. - Niin...
En tiedä, uskotteko hyviin tekoihin -
mutta tehkää sairas mies onnelliseksi.
Antakaa hieronnoista paras.
Korvauksenne on oleva satakertainen, tässä elämässä tai seuraavassa.
Joko olen taivaassa?
Oletko valkyriani, minun huurini?
Minä olen Bulgariasta.
Oi, onnea...
Nathalie ei tullut tänään.
Isälläsi on vieroitusoireita. Soitin, mutta kukaan ei vastannut.
Etsin Nathalieta. - Ei ole näkynyt.
Hän on kadonnut. - Minähän varoitin.
Saatan tulla takaisin. - Ennen yhtätoista.
En saisi kyllä tehdä tätä.
Olit oikeassa. Sinuun ei voi luottaa.
Diilerisi sanoi samaa.
Herää. Meillä oli sopimus.
Mikä? - Minä ostan kaman, sinä hoidat isän.
Mikä hänellä on? - Hän odottaa sinua.
Mennään sitten.
Sopimusta pitää kunnioittaa.
Tosi rankkaa... - Me sovimme. Luotin sinuun.
Sama juttu isäni kanssa... Isäni...
Tahdotko vaihtaa isää? Minä pidän omasta elämästäni.
Täydellinen nuorimies.
Täydellinen ura.
Täydellinen morsian.
Minä en ole täydellinen. On se sääli.
Missä te kuppasitte? Olin neuvoton.
Hae lusikka. - Mitä?
Lusikka...
Täytä se 30:een.
Minä en pysty.
Mitä te teette? - Ålkää kysykö.
Pyydän apua. Antakaa hänelle tämä. Hän tarvitsee sen. Selitän sitten.
Mitä siinä on? - Heroiinia.
Minä pyydän.
Sulkekaa edes ovi. - Minä menen.
Vain tämän kerran. - Tämä on pian ohi.
Onko jo parempi?
Istuimme laiturillanne. Hän sanoi olleensa onnellisin järven rannalla.
Voisimmeko lainata mökkiänne? - Tietysti. Haen avaimen.
Mitä etsit? - Mökin avainta.
Miksi? - Lainaan mökkiä Sébastienille. Hän vie Rémyn sinne.
Kysymättä minulta? - Olen pahoillani.
Minähän mökin sisustin.
Eivätkö tunnit lkeassa merkkaa mitään?
Tai ompelemani verhot? Lainaat mökkiämme vieraille noin vain.
Rémy ei ole vieras.
Siksi Nicole erosi Tom Cruisesta.
Mies lainasi Coloradon taloa vieraille.
Lainaan sen ystävälleni Rémylle. Tuki sinä suusi!
Minä häivyn täältä heti. Muutan tyttöjen kanssa muualle.
Unohdetaan koko juttu.
Menkää vain milloin haluatte.
Tällaista tämä on. Kuuluu elämään. - Kiitos.
Onko Sylvainesta kuulunut?
Ei. Soitin jopa veneen omistajalle Chileen.
Toivottavasti kaikki on kunnossa. - Nettiyhteys ei vain toimi.
Tyyni valtameri on suuri.
Hyvästi.
Ottakaa salaisuus sydämeenne. Silloin te pelastutte.
Sanokaa, että rakastatte häntä.
Sanokaa se ja koskettakaa häntä. Koskettakaa.
Juo tämä. - Nytkö?
Nyt. Metadoni on vakava asia.
Nyt luotan sinuun. Juo yksi päivässä. Vain yksi.
Ei enempää, ei vähempää. Palaa maanantaina.
Jos mokaat, hoito lopetetaan.
En voi hyväksyä sitä. - Pakko.
Minä en voi.
Niin se vain on.
Kun suljette silmänne -
miljoona muuta kuolee samalla hetkellä.
Mutta minä en ole enää täällä. Katoan lopullisesti.
Olisinpa edes oppinut jotain.
Tunnen olevani kuin vastasyntynyt.
En ole löytänyt merkitystä.
Sitä täytyy etsiä.
Täytyy jatkaa etsimistä...
Olemme olleet kaikkea.
Separatisteja, vapaustaistelijoita, kannattaneet riippumatonta.
Aluksi olimme eksistentialisteja.
Luimme Sartrea ja Camus'ta.
Fanonia, kun olimme antikolonialisteja.
Marcusea, kun olimme marxisteja. - Marxisti-leninistejä.
Trotskilaisia. - Maolaisia.
Muutuimme Solzenitsynin jälkeen. Olimme strukturalisteja.
Situationalisteja. - Feministejä.
Dekonstrukturalisteja. - Jäikö meiltä yhtään ismiä väliin?
Kretinismi. - Eipäs. Muistakaa Guo Jing.
Kuka hän oli? - Arkeologi, jonka hameen halkio ylsi haaraan asti.
Sinäkin muistat sen. - 70-luvulla Kiina avautui länteen.
Hän tuli kulttuurivaihtoon. Olin yliopiston luottoradikaali.
Astun hotellin ruokasaliin, näen hänet ja kuolen.
Se kauneus olisi sulattanut keisarin 7000 terrakottasotilastakin.
Tilaan teetä, jutustelemme.
Kuvittelen meidät itämaisiin seksiasentoihin. - Niitähän riittää.
Yritän herättää mielenkiintoa-
ja kehun Kiinan saavutuksia.
Ylistän kulttuurivallankumousta.
Hänen kaunis katseensa lasittuu.
Pelkäsin, että hän piti minua CIA: N agenttina-
tai lännen suurimpana ääliönä. Viimeinen hypoteesi päti.
Se lootuksista ja lohikäärmeistä.
Kaksi vuotta hän siivosi työleirillä.
Isä oli tapettu, äiti tehnyt itsemurhan.
Sitten tyhmä kanadanranskalainen joka oli nähnyt Godardin elokuvia-
ja lukenut Philippe Sollersia-
alkoi ylistää kulttuurivallankumousta.
Pahemmaksi ei kretinismi mene.
Suurta vaatimattomuutta.
Munia, kaviaaria ja tuoreita tryffeleitä. - Toscanasta.
Pysyäksemme Italiassa: Vaatimaton Castello Banfi Excelsus.
Miksi olimme niin tyhmiä? - Onko tyhmyys synnynnäistä?
Ei. Åly ei ole yksilöllinen piirre.
Se on kollektiivista, kansallista ja puuskittaista.
Uusi teoria! - Aivan!
Ateena, 416 eKr. Euripideen "Elektra" syntyy.
Hän saa pari kilpailijaa, Sofokleen ja Aristofaneen.
Ja pari ystävää, Sokrateen ja Platonin. Åly oli syntynyt.
Firenze, 1504, Palazzo Vecchio.
Päittäin on kaksi taiteilijaa, Leonardo da Vinci ja Michelangelo.
Oppipoikana oli Raffaello. Managerina Niccolò Machiavelli.
Philadelphia, Yhdysvallat, 1776 - 1787.
Itsenäisyysjulistus ja perustuslaki.
Adams, Franklin, Jefferson, Washington, Hamilton ja Madison.
Mitään muuta maata ei ole siunattu niin.
Synnyin Chicoutimissa, Kanadassa, 1950.
Lhme ettet ole tyhmempi.
1950-luvulla kaikki olivat tyhmiä.
Italiassa kannatettiin punaprikaatia.
Nyt tilalla on Berlusconi. - Philadelphia äänesti George Bushia.
Et olekaan niin tyhmä.
Åly on haihtunut ja palaa vasta ikuisuuden päästä.
Tacituksen ja Danten väliin jää 1100 vuotta.
Arabit pitivät älyn elossa. - Totta.
Eikö sinulla ole nälkä?
En pysty... - Eikö sinullakaan ole?
Enpä uskonut näkeväni, että kieltäydyt tuoreista tryffeleistä.
Se päivä on koittanut.
Tilkka viiniä?
Juokaa terveydelleni.
Minä haluaisin kuolla kuten Félix Faure.
En ole yllättynyt.
Aina voi unelmoida. - Kuka hän oli?
Siunattu Félix Faure oli Ranskan presidentti.
Hänen sydämensä petti -
kun madame Steinheil oli polvillaan -
ja antoi presidentille kaikkien aikojen poskihoitoa.
Hyvänen aika... - Vastustajat riemastuivat.
"Valekeisari kaatui taivaan porteilla."
Madame Steinheil sai liikanimen "Kuoleman suu",
Olisipa yhtä hyvä tuuri!
Ei ole meidän syymme, että sydämesi ei pettänyt.
Muistuttaisin, että minä ja muut otimme sinulta suihin innolla-
jolla olisi imenyt meretkin kuiviksi.
Mitä sinä kuiviin imemisestä tiedät?
Saimme pursuavat kiitokset.
Tuota on jo vaikea niellä.
Nukahdan kohta. - Mene nukkumaan.
Etkö sinä tule? - En tänä yönä.
Keskiajalla kirjoitukset...
Barbaareja kaikkialla... Huomenna...
Heidän prinssinsä lähestyy.
Yritätkö olla hauska?
Minua pelottaa.
Teemme mitä tahdot. Sinä päätät.
Arvaa, mitä toivon sinulle.
Että saat yhtä hienon pojan kuin minä.
Onko Sylvainesta kuulunut? - Ei.
Kerro hänelle, että ajattelin häntä.
Rakastan sinua.
Jokin aika sitten olisin käynyt sinuun kiinni.
Olisin saattanut suostuakin. - Niin arvelin.
En ollut täällä tänään.
Tämä tuli juuri.
Merellä sitä sanotaan pahaksi silmäksi. Jumalan teoksi.
Sitä voi osua jäävuoreen yöllä. Tai voi syttyä tulipalo.
Silloin se voi olla menoa.
Emme ole nähneet aikoihin, isäkulta.
Isukkini...
Olen ikävöinyt sinua koko elämäni.
Tiedä, että olen onnellinen. Olen löytänyt paikkani.
En tiedä miten, mutta olen perinyt elämänhalusi.
Sinä ja äiti kasvatitte vahvoja lapsia. Se on ihme.
Naisen ensimmäinen mies on oma isä.
Olet aina kanssani.
On ollut nautinto jakaa tämä pieni elämä kanssanne.
Muistan aina hymynne.
Rémy, Rémy...
Elämäni mies.
Suojelusenkelini.
Oli etuoikeus tuntea teidät.
Etuoikeus oli minun, hyvä neiti.
Åiti ei tahdo asua täällä.
Minun ei tarvitse myydä tätä heti. Voit muuttaa tänne toistaiseksi.
TÅLLAINENKO ON IHMINEN?
HISTORIA JA UTOPIA
VANKILEIRIEN SAARISTO
Olkaa hyvä. - Kiitos.
Rakastan sinua.
Suomennos: Broadcast Text